23.976 Romanian
TĂRÂMUL STRĂVECHI II AVENTURĂ ÎN VALEA CEA MARE
Traducerea: Victor Xion
Cu multe ere în urmă, pe când Pământul era tânăr,
cu milioane de ani înainte de apariția primilor oameni,
era vremea marilor șopârle,
a DINOZAURILOR.
Aceste creaturi imense au dominat Pământul timp de mii de secole.
Unele mâncau plante...
...pe când altele, precum temuții Dinți Ascuțiți, vânau alți dinozauri.
Dar mâncătorii de plante și-au găsit un refugiu departe de prădători
într-un loc special: Valea cea Mare.
Un loc unde prietenii: Picioruș - Gâtul Lung,
Cera - Trei Coarne,
Ducky - Înotătoarea,
Petrie - Zburătorul...
și Spike - Coadă Țepușă...
puteau crește și juca împreună sub privirea protectoare a familiilor iubitoare.
De-abia aștept să vă văd, să vă văd...
Să aflu ce se mai întâmplă azi...
Mă puteți auzi când vă chem, vă chem...
E timpul pentru joacă!
Fiecare nor de pe cer și frunză din copac îmi aduce aminte
Că visele chiar pot deveni realitate.
Haideți, să alergăm de colo-colo...
Ce sentiment minunat ne-a legat...
În Valea noastră liniștită Toată lumea se simte bine acum.
Picioruș! Picioruș!
E timpul să vii acasă.
E bunicul. Trebuie să plec. Ne vedem mai târziu.
- La revedere, Picioruș! - Pa!
Haideți, să alergăm de colo-colo...
Ce sentiment minunat ne-a legat...
În Valea noastră liniștită Toată lumea se simte bine acum.
- Bună, bunicule! - Bună, Picioruș! Trebuie să servești masa.
Bine, mi-e foame.
Desigur, Valea cea Mare era un loc minunat,
dar avea pericolele ei.
Îmi place locul acesta. Daaa, îmi place foarte mult.
Vrei să încetezi?
Strut, vino aici!
Ce e? Mănânc...
- Scuipă chestia aia! Hai, scuip-o! - Dar ce e, Ozzy? Mi-e foame.
Niciun seamăn de-al meu nu va mânca plante!
Nu când sunt eu prin preajmă.
Atunci ce vom mânca, Ozzy?
Ouă, frățioare, ouă!
Valea e plină de ouă. Ouă zemoase, drăguțe...
Uite, Picioruș! Ultima stea-de-copac e pentru tine.
Frumos truc, bunicule!
Nu e un truc, Picioruș. Toate Gâturile Lungi pot să-l facă.
Minunat! Să încerc și eu, bunicule.
Ai grijă, Picioruș!
Cred că-s prea mic, nu-i așa, bunicule?
Ești încă foarte tânăr, dar îi vei da de cap într-o zi.
Nu-mi place să fiu mic.
Nu-ți face griji, te vei maturiza în curând.
Hei, Picioruș!
Vino!
- Bunicule, mă pot duce la joacă? - Distrează-te!
Mulțumesc.
Valea este un loc minunat în care să crești.
Să ne jucăm, să ne jucăm!
- Tu ești! - Tu ești! - Ba nu-s eu.
Nici eu...
Spike este!
Miroși ceva, Ozzy?
Da. Micul dejun.
Urmează-mă!
Ozzy, ai luat vreun...
...ou?...
Hei, voi, copii!
Nu mai rostogoliți pietrele la vale!
- Cuibul meu este acolo. - Scuze!
- Și-așa nu era prea amuzant... - Da, da, da, nu era amuzant deloc.
Plictisitor.
Ce vreți să facem acum?
Știu eu, știu eu. Putem merge la Iarba Dintelui Ascuțit.
Și să jucăm "Dintele Ascuțit Atacă".
În niciun caz! Nu, dacă iar va trebui să fiu iar Dintele Ascuțit.
Hei! Ce-ar fi ca Spike să fie Dintele Ascuțit?
- O, da, da, da, Spike să fie. - E bine, Spike?
Te rugăm!
- Vezi, nu se supără. - Ura!
- Perfect, să mergem! - Da, da, da, mergem la Iarba Dintelui Ascuțit.
- Așteptați, băieți! - Cum?
Iarba este de partea cealaltă a Nisipurilor Mișcătoare.
- Și ce dacă? - Bunicii mei nu vor să le traversez fără ei.
Are dreptate. Nisipurile Mișcătoare sunt periculoase.
Da, așa este... Așa este...
Sunteți o adunătură de ouă!
Pot traversa Nisipurile Mișcătoare cu ochii închiși.
Cu ochii închiși?
Să nu se uite pe unde merge?
Sună amuzant! Încearcă și Petrie.
Hei, ouă fricoase, veniți sau nu?
Picioruș, vii?
Ăăă,... păi,... Da, vin.
Nisipurile Mișcătoare...
Cum vom ajunge dincolo?
Nu pot înota în așa ceva, nu, nu, nu...
Petrie zboară până dincolo.
Petrie, noi nu avem aripi, nu, nu, nu, noi nu putem zbura.
- Săracul Petrie! - Tatăl meu sare din piatră în piatră.
Da, dar tatăl tău are picioarele mai lungi decât ale noastre.
Mare scofală! Pot și eu să fac la fel.
Privește!
Ai văzut?
Cera, ține-te bine!
Așteptați-l pe Petrie!
- Ajutor! - Te-am prins eu, Cera.
- Da, te-am prins. - Ține-te bine!
Picioruș!
Asta e, trage, trage!
Nu, nu, ce aș putea face?
Aș putea să mă duc după ajutor. Nu! Nu ar trebui să fim aici.
Ura, Spike!
Așa, Spike, ajută! Stai puțin, ajut și eu. Trag și eu!
Ajutor! Ajutor!
Cera?
Petrie!
- Ducky, Spike! - Picioruș!
Nu renunța, o să reușim...
Picioruș!
Am reușit!
Acum este vremea ca toate ouțele să fie așezate în cuiburi, în siguranță.
Nu m-ar deranja să mă așez și eu. Sunt eggstenuat. (egg=ou)
- Vrei să termini cu văicăreala? - Dar, Ozzy, sunt obosit și înfometat.
Pot lua o mică gustărică verde?
Nu! Nu vezi că încerc să te fac să te lași?
De acum te vei gândi, vei simți, vei respira un singur tip de aliment:
OUĂ!
Când mă trezesc, primul lucru pe care îl fac este... ...Ouă...
Să mă uit prin preajmă După ceva de mestecat. Eggzact!
Să mă hrănesc este cam dificil Pentru că, vezi, sunt cam pretențios.
...Ouă...
- Scuză-mă, Ozzy, eu... - Acest adevăr ne face să nu ne mulțumim cu resturi.
- Aș împrumuta, aș implora, te-aș săruta... - M-ai săruta?
...Pentru dragele mele ouă.
Ozzy, mi-e tare foame, nu mai pot aștepta nici măcar un minut.
Uite o frunză zemoasă, Cu un model deosebit.
Pot doar s-o gust? Promit s-o ling doar.
- Strot! - Cum? - Imbecilule, iarba verde nu poate fi mai dulce...
...Decât o grămadă de ouă.
Trebuie să le miroși, să le simți, să le desfaci...
Sper la un cuib mare, plin...
Uite, mi-e foame, sunt slăbit, n-am nimic în stomac, iar acel copac
...începe să arate delicios.
De diferite mărimi și forme, Să le adunăm pe toate!
- Eggstaz! - Ozzy, chiar nu se poate puțină hrană vegetală?
Mi-a ajuns până peste cap de atâta insolență!
Aș lua doar vârful copacului...
De ce nu poți fi ca mine, iubitorule de frunze...
- ...consumator de tufișuri, degustător de copaci, devorator de mizerii?... - Stai puțin...
Trebuie să consumăm ouă! Cel puțin trei pe zi.
În seara asta ne vom ospăta.
Picioruș, eu și cu bunica ta nu vrem să te pierdem.
Tu ești tot ce avem.
- E așa de greu să fii mic... - Vei crește mai repede decât îți închipui.
Ai răbdare! Bucură-te de copilărie atât cât durează.
- Și să stai aproape de grup! - Hm...
Suntem în siguranță aici, în Vale. Marele Zid ne apără de Dinții Ascuțiți și de alte pericole din Tărâmul Misterios.
Dar sunt pericole și în Vale, Picioruș.
- Trebuie să fii atent în permanență. - Dar prietenii mei...
Liniște, acum, e vremea de culcare.
Cercul Luminos a dispărut deja de pe cer.
Dar nu-mi este somn.
- Haide, Picioruș! - Dar nu mi-e...
Nu mi-e...
- Mi-e sete. - Da, Picioruș...
- Noapte bună! - Noapte bună, bunicule!
- Noapte bună, bunico!
Noapte bună, micuțul meu!
Psst, Picioruș! Picioruș, trezește-te!
Cera? Unde ești?
Aici.
- Unde? - Aici!
- Ce cauți aici? - Ssst, liniște!
- Ce s-a întâmplat? - Nu pot să dorm.
E important. Trebuie să stăm de vorbă.
- Acum? - Ssst! Da, acum.
- Ți-e frică de întuneric? - Nu-mi este frică!
Atunci, vino! Să-i găsim și pe ceilalți.
Da, da, da, suntem toți.
- Da, suntem... - Dar pentru ce suntem aici?
Este vreo problemă?
Adulții!
Presupun că ați primit cu toții lecția pe care am luat-o și eu.
"Sunt prea mic pentru a mă aventura prea departe".
"Nu suntem mari și ar trebui să ne aducem aminte asta".
"Sunt multe pericole, trebuie să fiu atent în permanență".
"Nu mai umbla cu Gâturi Lungi, Fețe Mari și Cozi Țepoase".
Păi, cam asta era ideea...
Bunicii mei își fac griji că aș putea să mă rănesc.
Asta-i problema! Ei cred că nu putem avea grijă singuri de noi.
Trebuie să facem ceva pentru ca adulții să nu ne trateze ca pe niște pui de-abia ieșiți din ou.
- Cera are dreptate. - Sunt de acord.
Sunt, sunt... Așa că ce anume vom face?
Păi... Putem fugi de acasă!
Unde să fugim?
Putem să rămânem aici.
E o prostie. Oricine ne poate găsi aici.
Ba nu. Vezi stâncile astea? Ar putea fi ascunzătoarea noastră.
Și suntem sus. Nimeni nu ne poate lua prin surprindere.
- Cera are dreptate, uite! - Poți vedea totul de aici, da, da...
Hei, Ducky, uite cuibul tău! Dar cine sunt cei care se îndepărtează?
- Hei! Au furat un ou. - Acel ou este parte din familia mea.
Repede, să le spunem adulților!
Nu, așteaptă! Dacă îi vom prinde noi, le vom arăta tuturor că nu mai suntem niște copilași.
O, da, da, da...
- Știu și eu... - Uite, speriosule, noi suntem cinci și ei doar doi.
Ce ar putea merge rău?
Păi...
- Te rugăm! - Bine.
Să punem mâna pe ei!
Ține minte, eu iau prima îmbucătură. De altfel, a fost ideea mea.
Lasă jos acel ou!
Nu, te rugăm, nu...
Am fost observați. Ți-am spus să ne ascundem mai bine.
Ozzy, așteaptă-mă!
Dă-mi fratele înapoi! Sau sora...
Se îndreaptă spre Tărâmul Misterios.
Poate că totuși ar trebui să cerem ajutor.
Acum e prea târziu, vor scăpa.
A fost ideea ta, vii sau nu?
Cât de mari sunt?
Sunt mari, foarte mari!
Tu primul!
Nu e prea departe, veți reuși.
Haide, Spike, mai repede!
Ducky!
Am prins-o, nu te teme.
Eu te-am prins pe tine.
Sper să merite efortul.
Să merite? Toate ouăle merită.
Vino!
Cine sunt tipii ăia?
- Haideți, să mergem! - Nu vă opriți!
Mergeți în continuare!
Nu credeam că e așa dificil, dar este, este...
Am reușit! Acei mâncători de iarbă nu ne vor mai putea prinde acum.
Și nu peste mult timp oul se va afla în burțile noastre.
Ozzy, nu era rândul tău să ții oul?
Unde au dispărut?
Nu văd pe nimeni.
Au dispărut, da...
Trebuie să fi intrat acolo, veniți!
Cera, ce te reține?
Nu prea am chef să intru chiar acum, asta-i tot.
Cera!
Bine, vom merge fără tine.
Ssst! Pe aici.
Chiar că e întuneric pe aici.
Bine, Strut, acum e rândul meu să țin oul.
O, nu!
Orice ai face, oprește-te!
Să nu pierzi oul!
Ajutor!
Sunteți teferi?
Petrie nu-i în regulă. Rănit peste tot...
Ușurel, Cera!
Cred că mi-am îndoit cornul.
Unde este Spike?
Spike, oprește-te! Sunt bine, da...
- Acest loc este înfricoșător. - Unde ne aflăm?
Cred..., cred că ne aflăm în Ținutul Misterios.
Ținutul Misterios?
Mie nu mi-e frică de niciun ținut misterios.
Nu trebuie să ne temem de nimic atât timp cât suntem împreună, nu-i așa?
Nu-i așa?
Vreau să merg acasă!
- Petrie vrea și el acasă. - Dar cum rămâne cu oul? Nu-l putem lăsa aici.
- ...singur-singurel. - Mă tem că a fost strivit.
Rămas bun, surioară! ...sau frățioare...
Nu plânge, Ducky! Face parte din Marele Ciclu al Vieții.
Pe de altă parte, cuibul este plin cu alte ouă.
Da, dar acesta era deosebit.
Urma să fie favoritul meu, albastru în întregime și cu pete portocalii.
Nu mai este un alt ou ca acesta în lumea întreagă.
În afară de acesta.
- Ducky, e salvat! - E aici!
Nu este crăpat. Salutare frățioare sau surioară!
Hei, ai mai crescut.
Va fi un frățior sau o surioară mare.
Haideți, ar trebui să-l ducem înapoi în cuib.
Dar cum să facem asta? Oul este mare.
Știu eu o metodă. Vom construi un cuib din frunze și chestii de-astea.
O, da, un cuib mobil, da, da, da...
Stați așa!
- Acasă... - Dulce casă...
De-abia aștept să le spunem tuturor cum am salvat oul.
Nu ne vor mai trata ca pe niște copilași.
Haide, Ducky, pune-l înapoi!
Este la locul lui, uite!
Deci, dacă oul lui Ducky a fost acolo tot timpul, al cui este oul acesta?
Poate că tipii cei răi l-au furat din alt cuib.
- Da, dar din care? - Nu vom ști decât atunci când va ieși puiul.
Da! Atunci îl vom putea da înapoi familiei.
Dar cine va avea grijă de el până atunci?
Noi, bineînțeles. La urma urmei nu suntem niște copilași.
Știu și eu? Poate ar trebui să le spunem alor noștri?
Nu!
Dacă vor afla unde am fost, ne vor pune pe noi înapoi în cuiburi.
Nu le vom spune adulților nimic, corect?
Corect?
Corect...
Picioruș!
Trezește-te, somnorosule! Cercul cel Luminos se ridică deja pe cer.
Mă simt de parcă ar fi căzut un munte pe mine.
- Chiar așa a și fost! - Ești tu, Ozzy?
- Unde ești? - Stai deasupra mea.
Ai salvat oul?
O...o...oul?
Aaa, vrei să spui oul... Eu..., ăăă,...
Copiii, da, copiii au furat oul nostru.
Așa au făcut? Atunci vor plăti... scump!
Cât trebuie să mai așteptăm?
Nu știu. Ar putea dura ceva.
Mama mea stă peste ouă, să le țină de cald până iese puiul.
Stau și eu pe ou.
Mă întreb ce-o să fie. O fată, sper.
Poate un zburător, ca mine.
Ori o înotătoare, ca mine.
Hei, de ce nu am putea fi noi părinții lui?
Nu fi prostuț, Picioruș! Cum să fim noi părinții lui?
Păi, îl vom crește, îl vom educa, chestii de-astea.
- Ar fi distractiv. - O, da, aș fi o mamă foarte bună.
Am fi niște părinți buni.
Cred că eu aș fi cel mai bun părinte.
- Cum așa, Cera? - Pentru că aș lăsa-o să facă ce vrea.
Mie îmi convine asta.
Copilul nostru nu ar auzi cuvântul "nu", nu, nu, nu...
- Deci, o vom face? - Da!
Iese puiul!
Este un... Dinte Ascuțit!
Dintele Ascuțit!
Fugiți!
Dintele Ascuțit?
Nu pare prea periculos.
E-n regulă, nu-ți voi face rău.
Prietenos, nu?
Hei, crezi că sunt mama ta,... tatăl...
Nu sunt, serios, dar nu-ți face griji, o să am grijă de tine.
Și prietenii mei vor avea, o dată ce vor vedea cât de simpatic ești.
Vino, să-ți arăt împrejurimile.
Cred că mai întâi ar trebui să te învăț să mergi.
Întâi ridici un picior, îl pui jos în fața ta, apoi îl ridici pe celălalt. Acum încearcă și tu.
Mai încet, te vei răni.
Ești teafăr?
Trebuie să fim mai atenți.
E-n regulă, nu sunt supărat.
Hei, ai nevoie de un nume.
Știu, te voi numi Chomper.
Bănuiesc că ți-e foame, nu?
Măi să fie, știu ce le place Dinților Ascuțiți.
Dar, poate te voi învăța să mănânci hrană verde, ca mine.
La urma urmei sunt tatăl tău acum.
Iată!
Aceste frunze sunt foarte gustoase.
Încearcă și tu.
O să fie mai greu decât mi-am închipuit.
Chomper, să stai aici, da?
Nu vei pleca nicăieri?
Bine, mă voi întoarce repede.
După ce mă voi sfătui cu bunicii. Mă omoară Cera, dacă va afla.
Bunico, bunicule?
Pot să vorbesc ceva cu voi?
Desigur, Picioruș, ce este?
Păi..., aș vrea să aflu câte ceva despre copii.
Picioruș, ești prea mic pentru a-ți face griji despre copii.
Păi... eram doar curios.
Bine. Ce ai vrea să știi?
Cum obțin copiii hrana?
Adulții îi aduc hrana, desigur.
Dar dacă nu mănâncă ceea ce le dai?
Nici tu nu mâncai mereu ce îți dădeam.
- Așa făceam? - Exact! Dar când ți se făcea foame tare, mâncai.
- Da? - Da.
Toți copiii mănâncă atunci când le este foame.
Mai vrei să știi și altceva?
Nu, e de ajuns. Mulțumesc! La revedere!
Copiii... Vor să crească așa de repede...
Da. Și când se maturizează ar vrea să fie tineri din nou.
Nu-l văd pe Picioruș nicăieri.
Poate că l-a mâncat Dintele Ascuțit.
Bietul Picioruș...
Măi, măi, sunt chiar mâncătorii de plante care ne-au stricat cina.
- Hoții de ouă! - Ce ne facem?
Fugiți!
Ați stricat oul meu, împielițaților!
Chomper!
Chomper! I-am spus să stea locului. De ce o fi fugit?
Chomper!
Chomper, vino înapoi, e periculos!
Chomper, te rog, nu vreau să te pierd.
Așa-i mai bine...
N-ar trebui să mă mai sperii așa.
Sunt prietenii mei!
Ajutor!
Chomper, să stai aici și să nu te miști!
...Și vorbesc serios!
Rezistați, băieți!
Vin acum!
Ce ați făcut cu oul meu?
Oul tău? Nu am făcut nimic cu el. A ieșit un pui din el.
A ieșit un pui? Înainte de a-l mânca? A eclozat?
Calmează-te, Ozzy, era doar un ou.
Nu era un ou oarecare, era masa noastră.
Vă avertizez, lingători de frunze, nu stați în calea mea!
- Ori vă... - Lasă-mi prietenii în pace!
- Ăăă? - Picioruș!
Suntem salvați!
Exact ce nu suport. Un ierbivor care face pe șeful...
- Dintele Ascuțit! - Dintele Ascuțit!
Chomper, ne-ai salvat.
Chomper? Ce e un Chomper?
Este numele lui, prostuțo.
Vedeți, Chomper este un Dinte Ascuțit de treabă. Nu ne-ar face rău niciodată.
- Mulțumim, Chomper! - Ești drăguț, Chomper! - Ne place de tine, Chomper!
Chomper, ea este mătușa Cera,
unchiuleții Spike și Petrie,
și mătușa Ducky.
Bună, Chomper, cred că ești tare drăguț.
Credeam că vei fi o problemă Dar ești chiar drăguț Și te-am adus cumva în Vale...
Cine arată ca tine pare periculos Dar acum faci parte din familia noastră.
Suntem o familie Și ești unul dintre noi acum.
Nu văd de ce nu am putea Fi cei mai buni prieteni.
Tu mă învăț cum să fiu înfricoșător, Iar eu te învăț să zbori.
...Te voi învăța să zbori.
Dar ce părere ai despre apă? Îți pot ține un curs despre înot.
Stai ușor, nu-l entuziasma! Nu uita că e doar un bebeluș Nu vrem să-l speriem.
...Nu vrem să-l speriem.
Suntem o familie Și ești unul dintre noi acum.
Cine arată ca tine pare periculos Dar acum faci parte din familia noastră.
Poți sta pe lângă mine Deși nu ai trei coarne.
Vezi, sunt foarte puternică.
Chomper, nu ești bucuros că te-ai născut?
- Vino în gașca noastră! - Vino!
Suntem o familie Și ești unul dintre noi acum.
Cine arată ca tine pare periculos Dar acum faci parte din familia noastră.
Au! M-a mușcat!
Chomper m-a mușcat.
- N-a vrut. - Asta numești tu că n-a vrut?
Chomper...
Un Dinte Ascuțit nu poate fi niciodată unul de-al nostru.
- Niciodată! - Nu spune asta!
Știi că e adevărat.
- Trebuie să plece! - Nu, rămâne.
Pleacă!
Rămâne!
- Pleacă! - Rămâne!
Chomper, nu ai vrut s-o muști pe Cera, nu?
Nu cred că-și dă seama.
Nu-l putem păstra și așa rămâne!
Dar, Cera, e doar un bebeluș.
Are nevoie de noi.
Are nevoie prea mult de mine!
Nu, Chomper, nu-l poți mânca pe Petrie, nu!
Am zis "nu", exact ca și părinții mei.
- O, nu, nu, nu... - Nu-ți dai seama, Chomper? Nu poți fi Dinte Ascuțit. Dinții Ascuțiți nu au voie în Vale.
Stai, Chomper, nu pleca!
Picioruș, înainte de a-l chema înapoi pe Chomper poate ar trebui să te mai gândești. Este altfel decât noi.
- Da, este. - Nu-mi pasă că e altfel. Ar trebui măcar să-l urmărim ca nu cumva să se rănească.
Data viitoare ne vom uita înainte de a ne arunca.
Dintele Ascuțit i-a terminat pe copii, Ozzy?
Sper. Acum să căutăm un ou pe care să-l mâncăm.
- Chomper! - Unde ești?
Sunt obosită, da...
Nu ne putem opri, Ducky. Nu înainte de a-l găsi pe Chomper.
Poate dacă ne oprim, ne va găsi Chomper.
Ei bine, mie chiar nu-mi pasă dacă-l vom găsi sau nu.
Nimeni nu te obligă să vii, Cera.
Stomăcelul meu scoate sunete din cauza foamei.
Și stomăcelul meu vorbește.
Spune "hrănește-mă!"
Și mie mi-e foame. Să mergem acasă!
Spike, Cera, Petrie, Ducky veniți repede. L-am găsit pe Chomper. Este pe Muntele care Fumegă.
Ar putea cădea în Râpa Gorgolină, ar putea.
Vino înapoi, Chomper, e prea periculos.
Prânzul este servit!
Chomper, înapoi!
- Venim, Chomper! - Nu te mișca, Chomper!
Iar copiii ăia, Ozzy!
- Venim, Chomper! - Nu te teme, Chomper!
Dacă mai strigă așa tare, ne vor da de gol.
Ai grijă!
Eu primul!
Copiii aceia ne-au distrus masa pentru ultima oară.
Chomper!
Unde ești?
Priviți!
Cred că ar trebui să-l căutăm pe Chomper într-un loc mai sigur.
Plecați? Așa curând?
V-ați făcut baia?
Eu nu am nevoie. Am făcut una ieri.
Mai bine ați avea grijă! Suntem prieteni cu un teribil Dinte Ascuțit.
Dinții Ascuțiți nu au prieteni.
Nici voi.
Dovediți că sunteți prieteni cu un Dinte Ascuțit.
Dar, Ozzy, am văzut umbra Dintelui Ascuțit. E de ajuns pentru mine.
Fricoșilor! Umbra nu era a unui Dinte Ascuțit mare.
Era doar a unui copilaș.
- Cera! - Vreau să spun...
Timpul s-a scurs, micuților!
Chomper, unde ești?
Haideți, grăbiți-vă!
Veniți!
Pe aici!
Ce mai faceți, derbedeilor?
Chomper!
- Chomper, te-ai întors! - O, Chomper!
Chomper, sunt așa de bucuros că te-ai întors!
Până aici. S-a terminat cu joaca.
- "Nu-mi place să fiu mic. - Nu-ți face griji! Vei crește în curând."
Repede, peste copac!
Ducky, Spike, veniți!
Spike, mi-e frică...
Vei reuși!
Eu primul, eu sunt mereu primul.
Ozzy, așteaptă-mă!
Dacă ăsta a fost un joc, nu vreau să-l mai joc vreodată.
Încă nu s-a terminat!
Fugiți!
Dinți Ascuțiți? În Vale?
Trebuie să-i avertizăm și pe ceilalți.
E periculos acolo.
Credeam că Dinții Ascuțiți nu pot intra în Vale.
Cum de au intrat?
Cred că este vina noastră.
Ce vrei să spui? Ce am făcut?
Am provocat căderea de pietre și s-a surpat zidul.
Bunicule!
Trebuie să fac ceva!
Picioruș, e un adult, se descurcă cu acel dinte Ascuțit.
Nu, are nevoie de mine.
Chomper, stai aici!
Chomper!
Ești gata? Trage!
Acum!
Picioruș, aici înăuntru!
Ești un țintaș bun, Ducky.
Mulțumesc, Petrie.
Ia și asta, Dinte Ascuțit rău!
Vin acum!
Spike!
Acum, Spike, acum!
Am reușit, Spike! I-am arătat noi acelui Dinte Ascuțit.
Încă unul!
- Spike! - Nu sta acolo, fugi!
Ducky!
Lasă-mi frățiorul în pace!
Acesta este unul din puii noștri.
- Ducky! - Pe aici, repede!
Ajutor!
Sosesc, Ducky!
Plecați de lângă copiii noștri!
Fugi, Petrie!
- Uitați ce fac adulții! - Pe ei, tată!
- Am reușit! - Ura!
Acei Dinți Ascuțiți nu vor mai îndrăzni să mai apară pe aici.
Dar cum de au pătruns în Vale?
- Cine știe? - Nu s-a mai întâmplat până acum.
E un mister.
Copii, știți cum au intrat Dinții Ascuțiți?
Nu prea, nu, nu, nu...
Picioruș?
Eu... ăăă...
Cera?
Păi... vezi...
După ce i-am urmărit pe răpitorii de ouă în Tărâmul Necunoscut...
Tărâmul Necunoscut?
Răpitori de ouă?
- ...au căzut niște pietre și a apărut o gaură... - Deci așa au pătruns Dinții Ascuțiți.
Trebuie să închidem deschiderea imediat.
- Vreau să ajut. - Nu, Picioruș, e prea periculos.
Tu și cu ceilalți trebuie să rămâneți aici.
Deci, cum putem închide zidul?
- Ceva idei? - Trebuie s-o facem imediat.
Nu am de gând să stau aici. O să ajut indiferent dacă le place adulților sau nu.
Unde-i Chomper? L-a văzut cineva?
- Chomper? - Unde ai plecat, Chomper?
Nu-l văd pe nicăieri.
- Trebuie să-l găsesc. E de unul singur. - Picioruș!
Bunicul tău a zis să stai aici.
O să intre într-o maaare încurcătură.
Chomper, te-am găsit!
Fără mușcături, da?
Fugi!
Mai repede, Chomper!
Du-te, Chomper, salvează-te!
Nu, să nu faci asta!
Cred că ei sunt... părinții!
Ne-am săturat de tine, puștiule!
Voi scăpa de tine o dată pentru totdeauna.
- Dați-mi drumul! - Putem să-l aruncăm de pe Marele Zid, putem?
De ce nu?
Ajutor!
Dați-mi drumul sau veți regreta!
Da, vom regreta că n-am făcut asta mai devreme.
Ia-ți la revedere, mâncător de frunze!
- Este, este... - Ei haide, iar te lași păcălit de faza cu umbra?
- Privește! - Chomper!
- Fugi! - Te-am prins!
Îmi plăceai mai mult pe când erai ou.
Ce dra...
Hai, Chomper, să mergem!
- Mai repede! - Deschiderea, trebuie s-o închidem.
Hai, Chomper, trebuie să-i ajungi din urmă pe părinții tăi.
Vor închide intrarea, Chomper. Trebuie să plecăm acum.
Nu pot să mai am grijă de tine, Chomper. Sunt doar un puști.
Știu și mie îmi va fi dor de tine.
Dar poate ne vom reîntâlni cândva. Acum haide, grăbește-te!
- La revedere, Chomper! - La revedere, Chomper!
Picioruș, sigur i-ai văzut pe Dinții Ascuțiți plecând?
Da, bunicule, s-au întors în Tărâmul Misterios.
- Nu m-ai ascultat, Picioruș. - Îmi pare rău, bunicule.
Doar pentru că am vrut să îndrept lucrurile.
Știu, Picioruș. Și mai știu că într-o zi ai să înțelegi de ce eu și bunica ne facem griji pentru tine.
- Cred că deja înțeleg, bunicule. - Bun!
Asta înseamnă că vei sta aproape de turmă.
Atenție! Fiți gata!
Împingeți!
Iată cum se mișcă!
- Ura, a mers! - Am reușit!
Așa! Dinții Ascuțiți nu se vor mai întoarce niciodată.
Ducky, Spike, la masă!
E timpul să mergem acasă, da, da, da...
- Petrie! - Vin, mamă!
La revedere, Petrie!
- Cera! - Ne vedem mâine, Picioruș.
Picioruș!
Nu-ți este foame?
Bunico, bunicule, m-am răzgândit.
- În legătură cu ce, Picioruș? - Am hotărât că-mi place să fiu copil.
Dar de-abia aștept să cresc.
De-abia aștept să ne regăsim Să vedem ce se mai întâmplă azi.
Mă auzi când te chem, te chem, te chem?...
E vremea pentru joacă!
Fiecare nor de pe cer, Fiecare frunză din copac...
Îmi reamintesc faptul că Visele chiar se adeveresc.
Haideți, să mergem Să alergăm de colo-colo
Ce sentiment minunat Ne-a unit până la urmă!
În Valea noastră liniștită Toată lumea se simte bine acum.
Apusuri și răsărituri, răsărituri...
Multe lucruri de văzut,
Fiecare zi ne uimește, uimește...
Strecurându-se pe lângă noi...
Când suntem împreună Armonia se răspândește,
Ne distrăm acum, Cerul este atât de albastru!
Și visele noastre chiar se adeveresc.
Să alergăm de colo-colo,
Ce sentiment minunat Ne-a unit până la urmă!
În Valea noastră liniștită Toată lumea se simte bine acum.
PENTRU IULIA